-Aiemmin: -Se on Peto. Fillory on todellinen.
Peto haluaa hallita.
Fillorya ja sinne johtavia ovia. Sait siitä kirjan.
En muista tehneeni asioita, joita tein.
Olitko tajuton, kun tapasimme?
Tarvitsemme jonkin tai jonkun meitä suuremman, johon nojata.
Mitä se oli? En ole koskaan tuntenut niin paljon energiaa.
Olet yhä sama päättäväinen pikku Jane Chatwin.
Eliza on kuollut.
Vain hän voi antaa minulle vastauksia.
Vastauksia ei ole, koska emme yhtään tiedä, mitä seuraavaksi tapahtuu.
Rakas Q, minun ei tarvitse sanoa, miten vihainen sinulle olen.
Ymmärsit sen varmasti siitä, mitä tein sinulle viime kerralla.
En ymmärrä, miksi niin kävi, vaikka olemme aina olleet ystäviä.
Oli miten oli, olen pahoillani omasta puolestani.
Tarkoitukseni ei ollut satuttaa sinua oikeasti.
Minä tein sen. Sain apua.
Ei kai saisi sanoa, että toinenkin osapuoli mokasi-
-mutta sinäkin mokasit, ja se rikkoi välimme, ja minä vihaan sinua siksi.
Koska minä kaipaan meitä, Q.
Yritän kovasti antaa sinulle anteeksi. Jules.
J, minä sain kirjeesi. Taidamme olla molemmat yhä vihaisia.
Mutta olen oikeasti iloinen, että olet kunnossa.
Pidä huolta itsestäsi.
...huolta itsestäsi. Minäkin olen pahoillani. Q.
Se ei ole mustavalkoista, Julia.
En voinut ajatella mitään muuta, kun olin siellä-
-enkä voi ajatella muuta nyt, kun olen ulkona.
On olemassa eräs hyvin kätevä asia nimeltä katumusharjoitus.
Kuten 50 taianomaista ruoskaniskua?
Muistatko sen loitsun, jolla pääsit ystäväsi mielen sisään?
Se on hyvä esimerkki asiasta, jota voi käyttää hyvään tai pahaan.
-Jos et pelkää tehdä työtä... -En pelkää.
Hyvä on.
-Q. Etkö saa nukuttua? -Minä vain...
Eliza antoi minulle vastauksen, ja minä olen hukannut sen.
Fillory & Further, kuudes kirja. Se oli tärkeä, ja se vain katosi.
Etsitkö sitä?
Totta kai, kaikkialta. Minä...
Fillory päättää aina, milloin Chatwinit pääsevät sinne.
Ja milloin heidät potkaistaan sieltä ulos.
-Koska Ember ja Umber... -Filloryn kaksoisjumalat.
He suuttuvat ja vievät kaiken.
Periaatteessa, niin. Heillä on syynsä.
Niin kävi käsikirjoitukselle. Jostain syystä en ansainnut sitä.
Se on käsikirjoitus, ei tuomio luonteestasi.
Ei. Minä... Kirjoissa...
Kadotit jotain. Mitä sinä silloin teet?
Sinulla oli se siis koko ajan.
En taaskaan tiedä, mistä sinä höpötät.
Kuudes kirja! Kun tapasimme. Sanoit, ettet tiedä siitä mitään.
Kuten sanoin, en tehnyt sitä.
Voisitko olla tunkematta tuota naamani eteen?
Hyvä on. Minä vein sen typerän kirjan.
Minulla oli tylsää. Se oli siinä. Nyt se on poissa.
Poissa? Miten niin poissa?
Luin sen, kaadoin sen päälle kaljaa, ja heitin sen roskiin.
Sitten hain uuden oluen.
Uskomatonta. Tuo on uskomatonta.
-Sinä siis luit sen. Muistatko sen? -Jotenkin.
Tämä on tärkeää. Sinun pitää...
Minun pitää lyödä sinua, jos alat komennella minua.
Peto yrittää tappaa meidät, tiedät sen.
En ymmärrä, miksemme voi olla liittolaisia.
Et halua olla ääliö enemmän kuin haluat olla hengissä. Minä...
Mitä Plover sanoi kirjassa? Muistele nyt.
Ensinnäkin, mikä-se-nyt-olikaan ei kirjoittanut sitä.
-Plover, Christopher Plover. -Tyttö kirjoitti sen. Jane Chatwin.
Kirjoittiko hän kuudennen kirjan? Voihan hitto.
Muut kirjat olivat kuulemma virheellisiä-
-ja hän halusi selventää asioita.
-Virheellisiä miten? -Se...
Se kesä, kun äiti kuoli, ja he söivät Ploverin kartanossa teeleipiä?
Aivan.
Jane ja Martin avasivat komeron, ja he menivät Filloryyn.
Ei. Martin ei mennyt.
Fillory unohti hänet jatkuvasti.
-Unohti hänet? -Niin.
Martin vinkui, ettei Fillory halunnut häntä enää.
Jane käski odottaa ja sanoi, että hän löytäisi keinon-
-miten Martin voisi aina palata Filloryyn.
Siellä oli jotain olentoja.
Toiveolennot täyttävät toiveita. Niitä on seitsemän.
-Koira, jänis... -Lopeta.
Jokainen sanasi tekee minusta vähemmän coolin.
Hänellä oli kai taikajousi, jotta hän saisi sellaisen kiinni.
Kyllä. Aivan. Kyllä.
Lopeta, tai minä ammun.
-Hei, ihmislapsi. -Se oli koira.
Tarvitsen avaimen Filloryyn. Minä sain sinut kiinni, koira.
Ei, hetkinen. Se ei ollutkaan koira, vaan sika.
Emberin ja Umberin nimeen, sinun on täytettävä toiveeni.
-Ei, mikä se olikaan? -Voi helvetti sentään.
-Hei, ihmislapsi. -Sain sinut kiinni. Täytä toiveeni.
-Onnistuiko se? -Kuten haluat, niin käyköön.
Hetkinen, onko se nappi avain?
-Tässä kaikessa on järkeä. -Onko?
Viimeisessä kirjassa Martin etsii nappia.
Hän repii Ploverin taloa palasiksi, ja lukijat keksivät eri teorioita-
-koska kirjoissa sanotaan vain, että napissa on taikaa. Ei muuta.
-Tämä on valtavaa. -Miksi tämä on valtavaa?
Koska nappi voi yhä olla Ploverin talossa.
Martin ei koskaan löytänyt sitä. Me voisimme...
Puhutko menolipusta Pedon luokse?
Parempi niin päin.
Se kerrotaan kirjassa, jonka vain sinä olet luultavasti lukenut.
Nappi voi yhä olla siellä.
Minä menen sinne. Pidätpä siitä tai et, sinunkin pitäisi tulla.
-Minäkin tulen. -Hyvä on.
Mikä on nopein keino päästä Englantiin?
Penny, onko sinulla...? Se ääliö.
Loistavaa. Minä pakkaan.
-Löydämme varmasti suoran lennon. -Minne?
-Kipitähän pois, Ronald. -Raymond.
Raymond. Loistavaa päivänjatkoa.
Sinä näytät voivan hyvin.
Lasini pitää täyttää.
-Minne te tarkalleen ottaen lennätte? -Englantiin.
Vai niin. Ette tarvitse lentokonetta.
Margo ja minä teimme oven lempipubiimme.
Pääsette sieltä, minne haluatte.
Näytän, jos pääsen mukaan.
Margo on yhä Ibizassa. Ronald ottaa surkeasti suihin.
Se ei ole hänen syynsä. Hänellä on TMD-vaiva. Minulla on tylsää.
-Et edes tiedä, mitä me... -Pääsen nopeasti ajan tasalle.
PEREGRINE TOIPILASKOTI
Miten voit tänään, Kira? Minä toin ystävän.
Olen tehnyt työtä sen asian hyväksi, mistä me puhuimme.
Julia tuli auttamaan.
-Voisitko lukita oven? -Kyllä.
Kira, ajattele jotain paikkaa, josta sinä pidät.
Me luomme sen paikan yhdessä sinun mielessäsi.
Hän kuulee meitä, eikö niin?
Julia tapaa sinut siellä.
Hänellä on kokemusta mentaaliprojektiosta.
En kutsuisi sitä erikoisalaksi.
Jos jokin menee pieleen, tuon sinut heti takaisin.
Richard? Kira? Hei?
Richard! Olen jumissa! Haluan pois täältä!
Joku on nähnyt Kill Billin.
Kira, jos et halua minua tänne, niin anna minun mennä.
Tiedän juttuja, joita Uma ei tiennyt.
Minun on tultava tulenkestäväksi. Sitten kävelen ulos täältä.
-Oletko Richardin ystävä? -Mitä hittoa se oli?
Halusin ensin nähdä, onko sinusta mihinkään.
Taikurit ja heidän ainaiset testinsä...
Kas tässä. Tarvitset kynän.
-Kertoiko Richard, kuka olen? -Vain sen, että olet hyvin älykäs.
-Tätä on vaikea ymmärtää. -Näetkö, ettei se toimi?
Tunsin vastauksen, mutta en löytänyt sitä.
Sitten kehoni kääntyi minua vastaan.
-Kuinka kauan olet... -Vuoden. Mutta minulla on yhä tämä.
Joten minä istuin ja tein loput siitä.
Teitkö tämän loppuun mielessäsi?
Minä puhun, sinä kirjoitat.
Kun palaat, muista mitä kirjoitit.
Hyvä on. Anna palaa.
Aloitetaan yksinkertaisesti...
-...Popper 45:n rakenteesta. -Hyvä on.
Tämä kartano on ollut Ploverin suvulla viiden sukupolven ajan.
Christopher Plover, joka oli jo tuottelias ja arvostettu kirjailija-
-etsi innoitusta uuteen kirjaansa-
-kun Jane, Martin ja Rupert Chatwin muuttivat naapuriin.
-Ei nyt ihan. -Anteeksi kuinka?
-Kysymys sieltä takaa? -Ei.
Ei kysymys, pikemminkin korjaus.
Lapset tulivat sinne ensin.
Jane ja Martin, ja sitten Rupert loukkaantui.
Joukossamme on ekspertti.
Ja Ploverin aiemmat työt hylättiin jatkuvasti.
Niissä ei ollut Fillory & Further -sarjan syvyyttä.
Pysykää lähellä. En voi tehdä tätä kiertokäyntiä ilman teitä.
Täällä on kuvia Ploverin suvusta.
Sisar Prudence hoiti Ploveria, kunnes tämä kuoli ennenaikaisesti 1952.
Pysykää ryhmässä, pyydän. Kaikki huoneet eivät kuulu esittelyyn.
Prudencen mukaan Christopher ymmärsi lapsia traagisen lapsuutensa vuoksi.
Hän auttoi monia alueen perheitä-
-ja maksoi taloudenhoitajansa lasten, Georgen ja Beatrixin, koulutuksen.
Hän kirjoitti Chatwineille ja otti heidät luokseen näiden äidin kuoltua.
Tarina kertoo, että Jane käveli komeron läpi-
-tässä nimenomaisessa talosssa päästäkseen Filloryyn.
Mennään nyt kirjoitushuoneeseen.
Täällä Fillory syntyi.
Täällä Plover kertoi tarinoita Janelle ja Martinille.
Kuten Plover kirjoitti: "Mikään ei vedä vertoja"-
-"seikkailujen, lämmön ja rakkauden lapsuudelle."
Sinusta ei koskaan tule miestä.
Etsitään se nappi ja häivytään täältä.
Jatkammeko eteenpäin, rikoskumppanit?
Täällä hän kirjoitti sen, juuri tässä.
Tämä kirjoituspöytä pelasti elämäni.
Pidin kirjoista lapsena-
-ja ystäväni Julia ja minä leikimme Janea ja Martinia.
Olin 16, kun jouduin ensimmäisen kerran sairaalaan.
-En päässyt sängystä ylös. -En tiennytkään.
Aivoni murtuvat välillä.
Isäni toi kirjoja, ja minä luin ne.
Tunsin olevani tarpeeksi oma itseni-
-että voisin edes yrittää palata takaisin peliin.
Tuntuuko sinusta yhä siltä? Että aivosi ovat murtuneet?
Minusta tuntuu, että...
Ne eivät koskaan parane, nyt ne vain toimivat paremmin oudolla tavallaan.
Jättäisitkö minut, jos sanoisin, etten ole koskaan ollut onnellisempi?
Kaverit, lopettakaa lepertely ja katsokaa.
Tylsää. Tylsää. Erittäin tylsää.
Tämä voisi olla jotain.
Se on kirje Prudencelta, hänen sisareltaan, heidän lakimiehelleen.
Plover kuoli sydänkohtaukseen 1952.
Mutta tämän kirjeen mukaan hän on kadonnut, ei kuollut.
Prudence haluaa siitä huolimatta kuolintodistuksen.
-He valehtelivat. -Miksi hän valehteli?
Ploverista liikkui huhuja-
-että hänet tunteneita lapsia oli kateissa.
Hänen poissaollessaan ihmiset puhuivat.
Mitä kauemmin lapset pysyivät kadonneina-
-sitä enemmän asia alettiin yhdistää.
Mutta tämä on mutkikkaampaa, eikö niin?
Koska...
-Koska Fillory on todellinen. -Aivan.
Plover oli murtunut Chatwinien katoamisesta...
-...koska hän tiesi, missä he olivat. -Pidän salailusta.
Kirjat alkoivat menestyä.
Ehkä oli helpompi vain sanoa hänen kuolleen.
Mitä hänelle sitten tapahtui?
Minulla on teoria. McCabe. Livingston. Ali. Popper.
-Voi hyvä luoja. -Hän opiskeli taikuutta.
Siitä ei tiedetty.
Mutta katsokaa tätä. Kaminsky. Umar. Aurora.
-En ole kuullutkaan heistä. -Koska et ole matkaaja.
Tässä on koko peruskurssi.
-Oliko Plover matkaaja? -Tai halusi olla.
Jos on tuumankin väärässä, repeytyy palasiksi.
-Ihmeellistä. Ehkä... -Minä keksin jotain.
Plover on sinun kaltaisesi idiootti, joka halusi Filloryyn-
-joten hän kokeili loitsua ja räjähti kappaleiksi?
Tai se onnistui.
Loistavaa. Malja idiooteille.
Maistuuko? Tämä ei koskaan tyhjene.
Olemme jumissa täällä. Auttakaa meitä.
-Alice. -Etkö kuule tuota?
Mitä ihmettä te teette?
Laukaisitte hälyttimet. Teidän pitää poistua nyt heti.
Kuule, voiko tämän asian hoitaa rahalla?
-Te ette kuuntele! -Oletko hullu vai peloissasi?
Täällä ei saa olla yöllä...
-Mitä Ploverille oikeasti tapahtui? -En ymmärrä.
Kyllä ymmärrät.
Hän on niin hädissään, etten voi lukea häntä.
Hyvä on. Tämä saa riittää.
-Olen superroisto. Puhu nyt. -Hyvä on. Mutta meidän pitää mennä.
Plover. Mitä hänelle tapahtui?
Hän oli sekaantunut pimeisiin asioihin.
-Tuonne on piilotettu kirja... -Me löysimme sen.
Prudence ei halunnut kenenkään tietävän veljensä... Voi ei!
-Voi hyvä luoja. -Minne he hävisivät?
Hyvä on sitten. Häivytään täältä.
Kannatetaanko? Kyllä.
Paska, paska, paska.
-Penny! Alice ja Eliot. -Ei helvetti.
Kaksi...
Mistä Richard löysi sinut?
-Brakebillsista? -Vieroituksesta.
-Todellako? -Kyllä.
En opiskellut tätä.
-Kuulostat katkeralta. -Huomasit sen.
Minäkään en opiskellut.
-Älä nyt. -Tai siis, opiskelin MIT:ssä.
Mutta en opiskellut yhtään taikuutta koulussa.
Tämä on nerokasta.
Taikuus on tiedettä. Sitä on vaikea ratkaista yksin-
-mutta ei mahdotonta, jos siihen on taipumusta.
Mietin välillä, onko minulla siihen luonnollista taipumusta.
Ehkä se on pelkkä temppu, josta ei koskaan tule mitään.
Entä sitten, jos siitä ei tule?
Tiedätkö, mitä minä ajattelen täällä?
Yhtä päivää, tässä puistossa, tyttöystäväni kanssa.
Istuimme täällä sateessa ja teimme yhä uudelleen typerää pikku loitsua-
-jolla sai 10 sekuntia kestävän sateenkaaren.
-Se kuulostaa ihanalta. -Sitä se olikin.
Elämäni paras päivä.
Mikä on omasi?
Anna kätesi. Sillä aikaa kun sinä ja Richard autatte minua, näytä minulle.
Olin 10-vuotias ja ystäväni Quentinin kanssa.
Saimme olla täällä rauhassa. Kuin olisimme näkymättömiä.
-Luimme Fillory-kirjoja tuntikausia. -Pidin niistä.
Piirsimme eräänä päivänä tämän. Kuin aikoisimme matkustaa sinne.
Me leikimme, mutta se tuntui oikealta.
Näe tämä. Tavoittele tätä.
Se on avain siihen, miten ollaan sinä.
Selvä, takaisin puistoon. Tehdään tämä valmiiksi.
Alice.
Eliot. Alice!
Relaa, hyvä mies. He osaavat huolehtia itsestään.
Mitä hittoa tuo oli?
Sitä, että tässä talossa kummittelee.
Tulkaa tänne. Minä pyydän.
Hyvä on.
Huhuu. Joku tai jokin?
Hyvä on, me ymmärrämme jo. Täällä on aaveita.
Minä kosketin sinua. Sinä olet hippa.
Mitä juuri tapahtui?
Minä kosketin sinua. Sinä olet hippa.
-Menemmekö tähän mukaan? -Mitä muuta vaihtoehtoa meillä on?
PÄÄSY KIELLETTY
Hyvä on, tämä on hieman poikkeavaa, jopa minulle.
Saisiko olla virvokkeita?
Mikäpä siinä, se kuulostaa taivaalliselta. Hyvä on.
Kiitos.
Meidän on saatava nämä irti käsistämme.
-Osaatko jo Popper 29:n? -Ei taikuutta täällä. Olkaa kiltisti.
Tai hän vie teidät Hiljaiseen Paikkaan.
-Olemme kiltisti. Eikö niin, Eliot? -Kyllä. Sinä olet pomo, lapsukainen.
Hän on tulossa.
Lopeta tuon tekeminen.
Veljeni on liian pehmeä.
Hän huolehtii teistä, vaikka hän tarvitsee rauhaa työhön.
Hänellä ei ole aavistustakaan, miten tuhmia te oikeasti olette.
Juokaa nyt teenne.
Juo se!
Ei, minä olen täällä.
Hittolainen, tuo on Christopher Plover.
Luulenko vain, vai näytetäänkö meille, miten asiat olivat?
Kyllä, se on aikasiirtymä.
Puhut siitä kuin auringonnoususta.
Sunderland puhuu siitä aina.
Hänen suosikkiasiansa kummitustaloissa on-
-että niissä pyörii näitä aavefilmejä toistolla.
Niistä näkee, miten asiat olivat.
-En tiennyt tuosta mitään. -Et tietenkään. Olet idiootti.
-Voi luoja. Se on hän. -Pieni tyttö baskerissa.
Hidasta, Jane.
-Jane ja Martin kirjoista. -Nörtin unelmien täyttymys.
Plover otti heidät, ja he leikkivät taloudenhoitajan lasten kanssa.
Martin sairasti sinä kesänä.
Martin, pidä kiirettä!
Janey, odota minua. Ei, odota. Minä tulen mukaasi.
Miksi ette ota minua?
Ember, Umber, miksi ette ota minua sinne enää?
Minä yritän olla kiltti.
Martin? Oletko kunnossa? Missä Jane on?
-Filloryssa. Mikä minussa on vikana? -Ei mikään.
Kaikki asiat eivät ole reiluja. Emme ymmärrä niitä.
Juodaanko teetä? Tule. Meidän jälkeen jätettyjen täytyy pitää yhtä.
Hän on tulossa. Meidän pitää piiloutua.
Quentin?
Selvä, minä häivyn helvettiin täältä.
Mitä minä sanoin teille lapsille herra Ploverin häiritsemisestä?
-Loistavaa. -Hiljaisessa Paikassa ei puhuta.
-En tiedä, miksi minua luulet... -Hävytön. Se sinä olet.
Minähän olen sanonut. Minä ompelen sen kiinni.
Alice.
Hei, meillä on kiire. Rouva Danvers voi tulla takaisin.
Voi hyvä luoja. Tiedätkö, mitä tämä on?
Epämääräisesti satumainen kauhunäytelmä?
Ploverin sisar teki tämän. Hän sitoi ja huumasi lapset-
-jotta he eivät häiritsisi työtä.
Ehkä haamutyttö voi kertoa meille, missä se nappi on.
Hei, Beatrix. Beatrix. Hei.
-Minun masuuni sattuu. -Ei hätää, Beatrix.
-Miten autamme häntä? -En usko, että pystymme.
No, nyt me tiedämme, miten hän kuoli.
Voi hyvä luoja.
Ei hätää. Se on ohi. Se on ollut ohi jo kauan.
Ei hänelle. Hän kokee sen aina uudelleen.
-Meidän täytyy auttaa heitä. -Nouse ylös. Meidän pitää mennä.
-Tämä ei ole sama asia. -Tiedän. Olen pahoillani.
Tässä, ota vielä toinen.
Pilataan ruokahalumme.
Tekisimmekö hieman töitä? Se voisi olla mukavaa.
Olisiko se sinusta mukavaa?
Martin ja herra Plover, minä palasin. Olin Filloryssa.
Martin, toin sinulle, mitä pyysit. Katso.
Me palaamme pian, sir, hän tuo mutaa lattialle.
-Lopeta, sinä nipistät minua. -Saitko sen?
-Näytetään herra Ploverille. -Ei, ei näytetä. Se on minulle.
Nappi on avain.
Tiedän, että olet täällä. Tiedän, että sinä vakoilet meitä.
George, tule ulos.
Ota tämä. Tämä on leikki, George. Miten hyvin voit piilottaa napin?
-Selvä. En unohda tätä, joten... -Tiedän sen.
Saanko antaa sinulle pienen neuvon?
-Kyllä. -Unohda se koulu.
Maailma ei auta fiksua tyttöä. Miksi auttaisi?
Me pelästytämme maailman.
Jos maailma lähtee perääsi, pidä sitä kehuna.
Voisin tulla takaisin. Me voisimme tehdä enemmän.
Tämä oli se iso juttu.
Tiedän, minä vain... Sinulla on varmasti muitakin...
-Pyytäisin vielä yhtä asiaa. -Totta kai. Mitä tahansa.
Tapa minut.
-Se on hullua. -Minun aikani on koittanut.
-Ei, en voi. -Sinun täytyy.
Sinä tiesit. Sinä tiesit etkä...
-En lähtenyt mukaan tällaiseen. -Mihin sitten?
Siihen, ettei ketään tapeta.
Mitä luulet pelastuksen olevan? Kenkälahjoitus Afrikkaan?
Luuletko sen polttavan sielun kasvaimet?
Entä jos hän on väärässä, ja taikuri löytää parannuskeinon huomenna?
Entä jos helvetti on todellinen, ja tämä vie minut sinne?
Sinä olet jo helvetissä, kuten hänkin.
-Mitä minun pitäisi tehdä? -Se, kumpi on vaikeampaa.
Voi, kiitoksia.
Juo nyt, Jane, ja syö. Sinun täytyy olla nälissäsi.
Jane, etkö halua liittyä seuraamme?
Hän on väsynyt. Ei se mitään.
Aloita vain, Martin. Kuten viime kerralla.
En tiedä, haluanko.
Muistatko, kun vein sinut ja sisaresi kaupungille elokuviin?
-Ostin hänelle leningin. -Kyllä, olemme kiitollisia.
Kun olin pieni, minulla ei ollut ketään, joka olisi ajatellut minua.
Vannoin, ettei niin tapahtuisi yhdellekään lapselle, josta välitän.
Minä välitän sinusta, Martin.
Tule nyt kameran eteen.
Hymyä.
Minulla on loistavia uutisia.
Olen todella lähellä sen selvittämistä. Villiä taikuutta.
Se on liian vahvaa ihmisen käsille.
Pitäisi kasvattaa uusi sormi. Voitko kuvitella?
Siihen on toki loitsukin, jos vain opin sen.
Hyvä on, voit nyt riisua tuon.
Housut myös, kultaseni. Kaikki.
Uskon, että ratkaisu kaikkiin ongelmiimme löytyy Fillorysta.
-Menen sinne kanssasi. -Mutta...
Se on ollut vain teille lapsille, mutta me löydämme siihen keinon.
Voisimme olla yhdessä.
Sinä olet ihastuttava poika, Martin.
Käänny nyt ympäri.
He leikkivät aina noin.
Sanakirjassa on kokonainen kasa tuhmia kuvia.
Voi ei, ilkeä täti.
-Vakooja. Jumala rangaiskoon sinua. -En nähnyt mitään.
Veljeni on hyvä mies. Te vainoatte häntä, se on teidän syytänne.
Lopettakaa! Antakaa hänen olla.
Hiljaiseen Paikkaan. Niin on parasta.
Mennään takaisin sinne.
Yritän ajatella, ja savukkeet ovat loppu.
Tämä on kauheaa.
-Voi hyvä luoja. Olet kunnossa. -Quentin!
Olemme molemmat kunnossa, itse asiassa.
-Missä Penny on? -Hänet tuntien? Disneylandissa kai.
Entä jos hän pääsi Filloryyn?
-Mitä hän teki Martinille? -Mistä sinä puhut?
Näin tuolla sisällä jotain. Sen, millainen Plover oikeasti oli.
Sen, mitä hän teki Martin Chatwinille.
Mitä hän sitten teki?
Voi hyvä luoja.
Poikaparka. Hän yritti vain saada napin Filloryyn-
-paetakseen sitä hirviötä-
-jota minunlaiseni idiootit ovat palvoneet kuin jumalaa.
Joka...
Joka opetteli taikuutta tullakseen vahvemmaksi-
-ja halusi kasvattaa lisää sormia loitsuja varten.
-Kasvattaa sormia? -Ehkä Peto ei tulekaan Fillorysta?
Ehkä hän meni sinne lasten avulla, joille hän kertoi tarinoita-
-kun hän ei huumannut ja raiskannut heitä.
Herran tähden.
Kas vain, minulla on yhä kyky yllättyä.
Luulin, että jätit meidät.
Mitä sinulle tapahtui?
Matkasin puuhun kilometrin päähän.
Päästäkseni pois hullun Prudencen vankityrmästä.
-Matkaaminen ei taida olla tarkkaa. -Tuki suusi.
Mistä vankityrmästä sinä puhut?
Se on kellari, jota se psykoottinen ämmä kutsuu Hiljaiseksi Paikaksi.
Myrskysuoja tuolla takana.
Hän vei taloudenhoitajan lapsen sinne. Nappi on taskussa. Mennään.
Silloin Prudence nappaa meidät välittömästi.
Ei kuulosta hyvältä.
Tiedän, mitä teen. Odottakaa 10 minuuttia ja menkää kellariin.
Miksi ette ole leikkihuoneessa?
-Tämähän menee hyvin. -Missä Quentin on?
-Joudutte kaikki Hiljaiseen Paikkaan. -Hei, Prudence!
Kuulin hyvin ikävän huhun veljestäsi.
Hyvä on, mutta noita on 48 lisää, ja piilotin ne ympäri taloa.
-Kaikki tietävät, mitä Plover teki. -Ei!
Hyvä on, saimme tuolla hankittua noin 10 minuuttia.
Mennään kaivamaan esiin kuollut ruumis.
Se on tehty. Richard ja minä...
-Tällaista se siis on. -Haluatko minun jäävän?
Jotta sinut löydetään meditoimasta ylilääkityn ruumiini vierestä?
Ei, kun esität asian noin.
Hei sitten, Julia. Hyvää elämää.
Meidän on parasta mennä.
Quentin.
-Meidän on mentävä takaisin. -Tule.
-Meidän on mentävä takaisin! -Mitä tekisimme?
Autamme niitä lapsia.
Ette kai aio jättää heitä sinne?
-He olivat siellä ennen syntymäämme. -Loukussa.
Juuri tällaisia asioita meidän pitäisi pystyä korjaamaan!
On tapoja puhdistaa kummitustalo.
Talo kyllä, mutta se ei auta kummituksiin.
Kaikissa sivilisaatioissa on rituaaleja.
Tällaisen estämiseksi, ei perumiseksi.
Meidän on tehtävä jotain. Ne lapset eivät ole tehneet mitään.
-Se on niin epäreilua. -Älä nyt?
-Sinä et auta. -Vain minä autan.
Elämä ei ole reilua, joten miksi hitossa kuoleman pitäisi olla?
Jos luulee voivansa muuttaa mitään, se vaatii monumentaalista egoa.
Kuka helvetti sinä oikeasti kuvittelet olevasi?
Olet pelkkä ylimielinen bimbo. Joten kestä se.
Tuki suusi, helvetti.
-Vix... -Mitä?
Jos pitää mennä, pitää mennä.
Kiitos, mutta olen ihan kunnossa.
-Et ole. -Hyvä on, en niin.
Oletko sinä kunnossa?
En.
Olen ollut sätkynä Pedon suhteen siitä päivästä lähtien.
Ja olen ollut huolissani itsestäni.
Ja nyt kun tiedämme, kuka ja mikä hän on-
-ja mitä hän teki niille lapsille...
Minä vain... Minä haluan tappaa hänet.
Haluan astua lähimpään kelloon ja vääntää hänen niskansa nurin.
Hyvä on. Katsotaan sitä nappia.
Se näyttää tuiki tavalliselta.
Ei, minä tunnen, että siitä säteilee jotain voimakasta.
Ettekö oikeasti tunne sitä?
-Pane se pois. -Älä puhu minulle kuin olisin sinä.
Itse Mayakovsky koulutti minut.
Pysyn paikallani, kunnes haluan lähteä. Piste.
Kielsin häntä tekemästä noin.
Suomennos: Tommi Lupunen www.sdimedia.com